C.В. Зайков, д.м.н., професор,
П.В. Гришило, к.м.н.,
А.П. Гришило, к.м.н.
Національна медична академія післядипломної освіти
ім. П.Л. Шупика,
ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології
ім. Ф.Г. Яновського НАМН України»
![](https://flix.ua/wp-content/uploads/2024/02/a91699sl9_s7vkky_gp0.webp)
Д.м.н., професор
С.В. Зайков
![](https://flix.ua/wp-content/uploads/2024/02/a9xt85ip_s7vkkw_gp0.webp)
К.м.н.
П.В. Гришило
![](https://flix.ua/wp-content/uploads/2024/02/a9fe3w6e_s7vkks_gp0.webp)
К.м.н.
А.П. Гришило
Діагностика та лікування алергічного риніту (АР), який реєструється у 10–40% населення різних країн світу, досі залишаються одними з найактуальніших проблем алергології та ринології. На жаль, це захворювання нерідко діагностується на пізніх стадіях, коли вже переважає тяжкий перебіг хвороби, який супроводжується ураженням інших ЛОР-органів, очей, шкіри, у понад 50% випадків трансформується у бронхіальну астму (БА), істотно знижує якість життя пацієнтів, негативно відображаючись на працездатності, сні, здібності до навчання і відпочинку тощо.
В останні роки відмічено, що клінічна картина АР все більше змінюється з переважанням тяжких і змішаних форм. На тлі посилення тяжкості захворювання сьогодні все частіше відмічаються стійкі до терапії фенотипи АР. При цьому тяжкий АР, недостатньо контрольований при використанні адекватної фармакотерапії, розглядають як тяжку хронічну хворобу верхніх дихальних шляхів (severe chronic upper airway disease – SCUAD). Як правило, це пацієнти зі значним порушенням якості життя, сну, різноманітних соціальних функцій, навчання і працездатності. При цьому наявність коморбідної патології у таких хворих є нерідкісним явищем, що додатково обтяжує стан здоров’я
пацієнтів.
Традиційно вважають, що АР – це інтермітуюче або персистуюче запалення слизової оболонки носа і його пазух, яке обумовлене дією алергенів і характеризується закладеністю, виділеннями, свербінням носа, чханням
і нерідко – аносмією (хоча можлива наявність тільки декількох з вказаних симптомів). АР класифікується в залежності від характеру перебігу захворювання (інтермітуючий або персистуючий) і тяжкості його симптомів
(легкий і помірний/тяжкий перебіг).